

% Copyleft (c) 2003-2007 Juhapekka "naula" Tolvanen <juhtolv@iki.fi>
% http://iki.fi/juhtolv/ . This master's Thesis is free; it may be copied,
% distributed or modified under certain conditions, but comes WITHOUT
% ANY WARRANTY; see the Design Science License for the precise terms
% and conditions: http://www.dsl.org/copyleft/dsl.txt .

\chapter{Johdanto}

\epigraph{siis onko muita aiheita kuin rakkaus tai kuolema?}%
{\href{http://www.cmx.fi/}{CMX} \\
  (Sanat: A.W. Yrjänä)}

\selectlanguage{finnish}

\section{Mitä oli kevään 1996 homoliittokeskustelu?}

Alkuvuodesta 1996 alkoi vilkas keskustelu siitä, pitäisikö Suomessa
säätää laki, joka mahdollistaisi samaa sukupuolta oleville henkilöille
mahdollisuuden virallistaa parisuhteensa niin, että heillä olisi edes
osittain samat oikeudet ja velvollisuudet kuin tähänastisilla
heteroaviopareilla. Niihin aikoihin vireillä olleella kansanedustaja
Outi Ojalan lakialoitteella tätä yritettiin mahdollistaa niin, että
kyseessä olisi ollut avioliitosta erillinen instituutio nimeltä
''samaa sukupuolta olevien parisuhteen rekisteröinti'' ja joka ei
olisi mahdollistanut adoptiota ko.\ lain mukaaan rekisteröityneille
pareille.

Näille liitoille vakiintui myös nimitys ''homoliitot'', jota käytän
tässä gradussa lyhyytensä vuoksi. Keskustelu sai lähtölaukauksensa
25.1.1996, kun Ruotsissa laulaja Eva Dahlgren rekisteröi parisuhteensa
Efva Attlingin kanssa \citephistl{IS96:ihanaa}. Niihin aikoihin
Seksuaalinen Tasavertaisuus ry. eli Seta julkisesti kysyi vastikään
virkaansa astuneelta oikeusministeri Kari Häkämieheltä, aikooko hän
lainsäädännöllä sallia samaa sukupuolta olevien parisuhteen
virallistamisen \citephistl{ainola96}.


\section{Aihetta koskeva tutkimus}

% FIXME : Selvitä tapaus Sanna Raudaskoski. Kuinka gradulle kävi.

%Jo muutama vuosi ennen tutkimusaikaväliä homoliitoista käytiin myös
%aika vilkasta keskustelua, kun Vasemmistoliiton kansanedustaja Outi
%Ojala teki edellisen lakialoitteensa niistä
%\citephistl{hentila93:tuleekomeistaperhe}. Muistaakseni tuosta
%keskustelusta Sanna Raudaskosken ainakin oli tarkoitus tehdä gradunsa
%Tampereen yliopistossa.

Sari Charpentier teki Turun yliopistossa uskontotieteen gradunsa
jotakuinkin samasta aiheesta kuin minäkin. Hän tosin tarkasteli koko
vuoden 1996 ajalta mielipidekirjoituksia eikä ainoastaan kevään 1996
ajalta. Myöhemmin hän vähän muutti sitä tehden siitä
lisensiaattityönsä \citepbooks{charpentier01:sukupuoliusko}.
Charpentier tutki erilaisia mielipiteenilmauksia seuraavista lehdistä:

\begin{itemize}

\item Aamulehti

\item Helsingin Sanomat

\item Ilkka

\item Iltalehti

\item Kirkko ja kaupunki

\item Kotimaa

\end{itemize}

Lisäksi hän tutki joulukuussa 2000 valmistunutta hallituksen esitystä
laiksi virallistetusta parisuhteesta yms. aiheeseen liittyneitä
lakialoitteita ja lainsäädäntöprosessissa syntyneitä mietintöjä.
\citepbooks[107--113]{charpentier01:sukupuoliusko}

\begin{sloppypar}
  Charpentierilla oli uskontonäkökulma huomattavasti voimakkaampana
  kuin minulla: Hän lähestyi kysymyksiään uskonnon tutkimuksen avulla,
  mutta ei samastanut uskonnollisuutta kristinuskoon. Charpentierin
  tutkimuksessa ja varsinkin sen lähdeluettelossa mainitaan muutamia
  muitakin tutkimuksia, joista jo otsikosta käy ilmi, että ne ainakin
  sivuavat tätä aihetta:
\end{sloppypar}

\begin{itemize}

\item Kaskisaari, Marja (1997) Homoparikeskustelu --- diskurssi ja
  performatiivi. Teoksessa Eeva Jokinen (toim.), \emph{Ruumiin siteet.
    Kirjoituksia eroista, järjestyksistä ja sukupuolesta}, s.\
  233--253. Tampere: Vastapaino.

\item \selectlanguage{swedish} Strömsholm, Gustav (1997) De
  homosexuella som kyrklig spelbricka: en analys av aktörernä,
  aktionerna och debatten i Finland år 1993. Åbo: Åbo Akademis
  förslag. \selectlanguage{finnish}

\item \sloppy Suominen, Heli (1999) \emph{Homoseksuaalisuus
    poliittisena kysymyksenä Suomessa. Kansanedustajien argumentaatio
    vuoden 1970 dekriminalisointikeskustelussa ja vuoden 1996
    homoparisuhdedebatissa}. Yleisen valtio"-opin pro gradu
  "=tutkielma. Helsingin yliopisto. \fussy

\end{itemize}

Ei myöskään pidä unohtaa tuonnempana mainittua Rainer Hiltusen
oikeustieteellistä tutkimusta nimeltä ''Virallisesti
ventovieraat''\citepbooks{hiltunen96:virallisesti}. Riitta Jallinojan
tutkimus nimeltä ''Moderni
säädyllisyys''\citepbooks{jallinoja97:moderni} meneekin sitten jo
kauemmaksi tutkimusaiheesta; se käsittelee avioliittoon,
rakkaussuhteisiin, seksiin yms.\ liittyviä säädyllisyyskäsityksiä
julkkisten haastatteluitten valossa, mutta valitettavasti em.\
tutkimusmateriaalissa homous ja lesbous loistavat poissaolollaan.
Ajallisesti nuo haastattelut on kuitenkin kerätty hyvin läheltä
tutkimusaikaväliäni, joten niistä voi ainakin lukea avioliittoon,
rakkaussuhteisiin, seksiin yms.\ liittyviä käsityksiä nimenomaan
tutkimusaikaväliltä ja sen läheltä.

Joku muu varmaan minun jälkeeni tekee tai kenties teki jo gradun tai
lisensiaattityön tai jopa tohtorinväitöskirjan keskusteluista, joita
on käyty homo- ja lesboparien adoptio- ja vanhemmuusoikeuksista sekä
lesboparien keinohedelmöityksestä.

\section{Aikaväli}

Jonkun mielestä ''Kevään 1996'' pitäisi ehkä korvata esim.\ sanoilla
''Vuoden 1996'' tai ''Vuosien 1996-1997'', sillä ''taistelu''
homoavioliittojen puolesta ei vielä niin pian päättynyt:
Kansanedustaja Outi Ojalan (vas.) asiasta tekemä homoliittolakialoite
oli lakivaliokunnan käsittelyssä syksyllä 1996, jolloin lakivaliokunta
pyysi oikeusministeriöltä lausunnon homoliitoista
\citephistl{HS96g:valiok}. Oikeusministeriön mielestä laki tarjosi
hyvän pohjan laiksi samaa suokupuolta olevien parisuhteen
virallistamisesta \citephistl{reinboth96:ojalan}. Lakivaliokunta kuuli
kevään 1997 aikana kirkon, SETAn ja ihmisoikeusjuridiikan
asiantuntijoita. Sitten Lakivaliokunta ehdotti Ojalan lakialoitteen
hylkäämistä ja uuden lakialoitteen valmistelun siirtämistä
hallitukselle \citephistl{Z97:parisuhteen}. Nämäkin tapahtumat
varmasti herättivät lisää keskustelua ja jo pelkästään sitä kautta
tuli taas lisää tutkittavaa. Sellaisen aineiston poisrajaaminen tekisi
tutkimuksen keskeneräisen oloiseksi. Ainakin lukija jäisi pian
kaipaamaan ns.\ ''tarinalle'' jatkoa.

Kuitenkin olen tullut siihen tulokseen, että minun tulee rajata
tutkimusaikaväli sopivan pieneksi, jotta tutkimus ei laajenisi liian
suuritöiseksi. Jätän muut aikavälit suosiolla muitten harteille,
mukaan luettuna syksyn 1997 keskustelu ja kansanedustaja Lindqvistin
syksyllä 1996 heittämä ns.\ sikakommentti\footnote{Siinä kommentissa
  hän sanoi jotain sellaista, että jos homoliitot sallitaan, niin pian
  varmaan sallitaan myös naimisiinmeno sian kanssa.}, joka
''legendaarisuudessaan'' jo lähentelee Kari Häkämiehen kommenttia ''Se
vain on näin'' \citephistl{jauhiainen96:oikeusministeri}. Siispä
keskityn ajallisesti vain kevääseen 1996. Aika pian aineistoa
tarkastellessa alkaa näyttää siltä, että helmi-, maalis- ja huhtikuu
olivat kiihkeimmän keskustelun kuukaudet. Siispä se on varsinainen
tutkimusaikaväli.


\section{Keskustelufoorumit}

Sana ''keskustelu'' vaatii seuraavanlaista mää\-rit\-te\-le\-mis\-tä:
Mis\-sä kes\-kus\-te\-lua käy\-tiin? Mit\-kä keskustelufoorumit ovat
tutkimuksen tavoitettavissa? Mitkä keskustelufoorumit ovat tutkimuksen
kannalta olennaisimpia? Millä perusteella aineistoa valikoidaan?
Mielestäni tutkimuksen kannalta olennaista keskustelua on eniten käyty
ainakin seuraavilla foorumeilla:

\begin{itemize}

  \item Sanoma- ja aikakauslehdet ja varsinkin niiden

    \begin{itemize}

      \item mielipidepalstat

      \item pääkirjoituspalstat

      \item puheenvuoropalstat

      \item kolumnipalstat

      \item pakinapalstat

    \end{itemize}

  \item Uskontokuntien, seurakuntien yms. uskonnollisten yhteisöjen
    omat lehdet yms.\ julkaisut

  \item Eduskunnan lähetekeskustelussa Outi Ojalan lakiesityksestä
    pidetyissä puheissa kesällä 1996.

  \item TV 2:n Ajankohtaisen Kakkosen ns.\  Homoliittoilta.

  \item Muut TV:n keskusteluohjelmat, joissa aihetta on käsitelty.

\end{itemize}

Välttääkseni sen, että tästä gradusta tulee liian suuritöinen,
keskityn vain sellaisiin keskustelufoorumeihin, jotka sopivat
käsitteen ''sanomalehdistö'' alle. Juuri siksi tämän gradun
otsikossakin tuo rajaus näkyy. Sitäpaitsi nimenomaan sanomalehdissä
keskustelua käytiin todella paljon, vaikkei muitakaan em.\
keskustelufoorumeista sovi vähätellä. Jopa tohtorinväitöskirjoja
tehdessä voi tehdä sellaisen virheen, että määritellään tutkimuskohde
liian laajaksi tai kerätään sitä varten suurempi aineisto, kuin
mitä olisi tarpeen \citepbooks{gothoni91:oletko}, mutta myös gradua
tehdessä on hyvä pitää sekä tutkimuksen itsensä että siihen otetun
aineiston laajuus järkevän kokoisena \citepbooks{hakala99:graduopas}.

\section{Otanta}

Ainakaan en ole kiinnostunut tekemään mitään tilastollisia yleistyksiä
tutkimuskohteestani. En\-nem\-min\-kin ha\-lu\-an hah\-mot\-taa
il\-mi\-ön vaihtelun rajoja ja ilmiön saamia erilaisia muotoja.
Tutkimukseen kerättäviä lehtikirjoituksia on periaatteessa kahta
lajia, joskin ne voivat mennä välillä osittain päällekkäin:

\begin{itemize}

\item Historiallisia

\item Keskustelevia

\end{itemize}

\begin{sloppypar}
  Historiallisiksi artikkeleiksi lasken keskusteluun liittyvistä
  tapahtumista kertovat uutiset. Keskusteleviksi artikkeleiksi lasken
  varsinaiset keskusteluun kuuluvat kirjoitukset. Ensinmainittuja
  käytän tutkiessani keskustelun tär\-keim\-piä kään\-tei\-tä se\-kä
  niihin liittyviä, niihin johtaneita ja niistä seuranneita
  tapahtumia. Toiseksimainitut ovat se varsinainen tutkimusaineisto.
  Niissä käydään tutkimuksen kohteena olevaa keskustelua. Niissä
  otetaan kantaa. Jos jokin artikkeli sisälsi sekä historiallista,
  että keskustelevaa aineistoa, sijoitin sen keskusteleviin artikkeleihin.
\end{sloppypar}

Toisin sanoen: historiallisia artikkeleita tarvitaan lähinnä
todistustaineistona historiallisille tapahtumille, jotka toimivat
kontekstina keskusteluille. Ne taas ilmenevät keskustelevissa
kirjoituksissa. Keskusteleviksi artikkeleiksi lasken myös
haastattelut, koska niissähän haastateltava henkilö yleensä ottaa
kantaa eri asioihin.

Jo keskustelun aikana keväällä 1996 keräsin aineistoa lähinnä
Keskisuomalaisesta, Helsingin Sanomista ja Suomen Kuvalehdestä.
Lisäksi joitain hajanaisia artikkeleita keräsin muutamista
ilmaisjakelulehdistä ja Jyväskylän Ylioppilaslehdestä. Lisäksi Setan
jäsenenä ollessani jäsenetuihini kuului jäsenlehden nimeltä ''Z''
tilaus. Koska lopputyöstä saa erittäin helposti ylivoimaisen
suuritöisen ottamalla mukaan liian monia lehtiä liian pitkältä
aikaväliltä, suoritin varsinaisen aineiston keruun näin:

Hankin ensin Levikintarkastus Oy:n
kotisivulta\footnote{\url{http://www.levikintarkastus.fi}} heidän
tilastonsa \citepinternet{levikintarkastus03:sanomlt}, josta katsoin
vuoden 1996 levikkilukuja. Valitsin sieltä viisi
suu\-ri\-le\-vik\-ki\-sin\-tä 7:nä päivänä viikossa ilmestyvää
sanomalehteä (Helsingin Sanomat, Aamulehti, Turun Sanomat, Kaleva ja
Keskisuomalainen). Lisäksi otin tutkimukseen mukaan suurilevikkisimmän
uskonnollisen sanomalehden, joka oli luokiteltu 1:nä päivänä viikossa
ilmestyväksi sanomalehdeksi (Kotimaa)
\citepinternet{levikintarkastus03:sanomlt}. Sitten kävin läpi
valitsemaltani tutkimusaikaväliltä kunkin lehden kaikki numerot:
Se\-la\-sin ne läpi ja katselin otsikoita. Joskus jo otsikosta kävi
ilmi, että kyseessä on artikkeli, joka kelpaa graduuni keskustelevaksi
aineistoksi (esim.\ ''Homoliittoinstituutio muuttaisi perhekäsitystä''
\citepkeskl{rasanen96:homoliittoinstituutio}) tai historialliseksi
aineistoksi (esim.\ ''Häkämies joutui rajuun ryöpytykseen
homopareista'' \citephistl{hautamaeki96:hakamies}). Joskus otsikko
houkutteli tutkimaan itse artikkelin tekstiä siinä toivossa, että
kyseessä olisi tutkimusaineistoksi kelpaava artikkeli: Esim.\
artikkeli, jonka otsikko oli ''Suvaitsevaisuus puntarissa''
\citepkeskl{massinen96:suvaitsevaisuus} kelpasi kuin kelpasikin
keskustelevaksi aineistoksi.

Kävin lehdet läpi tällä tavalla Jyväskylän yliopiston
pää\-kir\-jas\-tos\-sa ja ns. Aal\-lon kir\-jas\-tos\-sa: Helsingin
Sanomien ja Keskisuomalaisen numerot kävin läpi mikrofilmien
katselulaitteella. Sillä tavalla löytyi vielä muutamia
tutkimusaineistoksi kelpaavia artikkeleita, joita siis en ollut
silloin keskustelun aikana keväällä 1996 noiden lehtien
alkuperäiskappaleita lukiessani huomannut. Muut lehdet sain haltuuni
alkuperäiskappaleina.

Kun sitten olin läpikäynyt kaikki em.\ lehdet, laskin löytämieni
keskustelevien artikkeleitten lukumäärän. Se oli n.\ 160. Katsoin sen
riittäväksi minulle, koskapa Sari Charpentierin vastaavassa samaa
tutkimuskohdetta tutkivassa gradussa, josta myöhemmin kehittyi
lisensiaattityö oli tutkittu yhteensä 174 mielipidekirjoitusta
\citepbooks{charpentier01:sukupuoliusko}. Pidin sitä siis
vertailukohtanani. Historiallisten artikkeleitten määrällä ei
mielestäni ole niin suurta väliä, koska suunnilleen jokaisesta
isommasta tapahtumasta oli kerrottu aika monessa tutkimukseen
mukaan otetussa sanomalehdessä. Historiallisia artikkeleita kertyi
siksi aika paljon.

\section{Tutkimusongelma}


Lähestyn tutkimusongelmaani toisaalta hierarkkisesti ja toisaalta
niin, että ensin tarkastelen tutkimaani ilmiötä kauempaa ja sitten
lähemmäksi tullessani ja hienojakoisempien piirteiden tullessa esiin
esitän yksityiskohtaisempia kysymyksiä ja tästä etenenen kohti
tärkeintä tutkimusongelmaa.

Aivan ensimmäinen tutkimusongelma, jota haluan pohtia, on tämä:

\begin{quote}
  Mitä oli kevään 1996 homoliittokeskustelu? Mitä se piti sisällään?
  Mitä siinä tapahtui? Mitä sen aikana tapahtui? Ja ennenkaikkea:
  Miten se kaikki ilmeni tutkimusaikavälin sanomalehdissä?
\end{quote}

Jo keskustelun pintapuolinen tarkastelu johdattaa minut väistämättä
tutkimaan näitä kahta alemman tason tutkimusongelmaa:

\begin{itemize}

\item Miten tutkimusaikavälin sanomalehdissä kuvailtiin, vertailtiin,
  puolustettiin ja vastustettiin heteroavioliittoa ja homoliittoja?

\item Miten tutkimusaikavälin sanomalehdissä kuvailtiin, vertailtiin,
  puolustettiin ja vastustettiin homoutta yleensä?

\end{itemize}

Minua ei siis varsinaisesti kiinnosta se, miten näissä keskusteluissa
keskustellaan homoudesta yleensä. Sitäpaitsi tuollaista yleistä
keskustelua homoudesta ja sen oikeutuksesta voisi tutkia melkein miltä
tahansa muulta aikaväliltä, ainakin jossain määrin. Mutta käytännössä
näyttää olevan pakko tarkastella myös tutkimusaikavälillä esiintynyttä
yleistä keskustelua homoudesta ja sen oikeutuksesta, koska
sellaistakin keskustelua esiintyi tutkimusaikavälillä erittäin paljon.
Sitäpaitsi argumentaatio näyttää olevan aikalailla sellaista, että
homoliittojen hyväksyttävyys on riippuvaista myös siitä, voidaanko
homoutta yleensäkään hyväksyä.

Mutta en kertakaikkiaan voi liikaa painottaa sitä, että haluan pitää
etusijalla \emph{avioliittonäkökulman}: Noista alemman tason
tutkimusongelmista ensinmainittu on siis se tärkeämpi tutkimusongelma
ja jopa tärkeämpi kuin ylemmän tason tutkimusongelma. Siispä tärkein
tutkimusongelma on tämä: \emph{Mikä niissä homoliitoissa tai homojen
  avioliitoissa on niin kamalaa eräitten mielestä?}

Ensin täytyy ainakin hieman hahmotella keskustelua historiallisten
tapahtumien sarjana. Eli keskustelun tärkeimmät käänteet ja niihin
johtaneet ja niistä seuranneet tapahtumat täytyy kertoa. Mutta se ei
vielä ole sosiologiaa. Se on korkeintaan historiantutkimusta.
Päästäkseni tutkimaan varsinaista tutkimusongelmaa haluan ensi alkuun
luokitella ja kategorisoida keskustelun teemoja ja argumentteja. Mutta
sekään ei vielä ole sosiologiaa vaan korkeintaan lehdistökatsauksen
tekoa. Itse tutkimusta tehdessä en halua enää osallistua keskusteluun
enkä yrittää punnita argumenttien oikeutta, mutta tuskin voin siltä
täysin välttyä.

Kerättyä aineistoa haluan analysoida tällä tavalla: Haluan ottaa
selvää, miten homoista käydyssä keskustelussa ylläpidetään vallitsevaa
todellisuutta tai pikemminkin itsekunkin omaa mielikuvaa vallitsevasta
todellisuudesta erilaisilla diskursseilla ja representaatioilla.
Samalla voidaan myös analysoida, miten ns.\ vastapuolen kuvaa
todellisuudesta koetetaan kieltää. Haluan kaivaa esiin kaikenlaisia
pyhinä pidettyjä asioita, tabuja, retoriikkaa, hahmoja, kehyksiä,
assosiaatioita, käsitteiden välisiä rajoja, teemoja, puhetapoja,
argumentaatiokeinoja, viitekehyksiä, rinnastuksia yms.\ Tahdon
selvittää, miten kaikenlaiset yhteiskuntaa koossapitäviksi voimiksi
ajatellut asiat tulevat näkyviksi näissä keskusteluissa, kun näitä
asioita nyt ikäänkuin yritetään ''töniä'' ja josta seuraa jopa
puolustusreaktioita.

% FIXME: Pitäiskö tämä jättää jatkotutkimukseen?:
Pastori Teemu Laajasalo toteaa Ylioppilaslehden kolumnissa ''Homot ja
muut nekrofiilit''\footnote{Lainausmerkit kuuluvat alkuperäiseen
  otsikkoon eivätkä ole oma lisäykseni} \citepkeskl{laajasalo97} näin:

\begin{quotation}
  \ldots Mutta kun korkeassa yhteiskunnallisessa asemassa oleva
  vaikuttaja esittää painavasti väitteen x ja vielä lisää, että väite
  x on ''eettinen ongelma'', on kohtuullista toivoa argumentteja.
  
  Kä\-sit\-tees\-tä ''eet\-ti\-nen on\-gel\-ma'' on tul\-lut
  täy\-del\-li\-nen muo\-ti\-kä\-si\-te u\-se\-il\-le
  vai\-kut\-ta\-jil\-le. Sanomalla jotain valintatilannetta eettiseksi
  ongelmaksi voi siirtyä ongelmasta eteenpäin ja vaikuttaa
  samanaikaisesti fiksulta. Argumentteja ja ratkaisuyrityksiä ei
  tarvita, riittää kun asia havaitaan ja nimetään eettiseksi
  ongelmaksi.

  \begin{sloppypar}
    Moraalifilosofisessa keskustelussa eettisen ongelman eksplikointi
    pitäisi olla keskustelun alkupiste --- ei lop\-pu\-pis\-te. Kun
    kes\-kus\-te\-lus\-sa huo\-ma\-taan e\-tii\-kan kan\-nal\-ta
    mie\-len\-kiin\-toi\-sia ky\-sy\-myk\-siä, eksplikoidaan ja
    spesifioidaan nämä kysymykset ja niiden jatkokysymykset. Tämän
    jälkeen pyritään kartoittamaan argumentit ja vasta-argumentit ja
    löytämään niille aatehistoriallinen ja teoreettinen viitekehys.
    Yksinkertaisimmillaan tämä tarkoittaa ''miksi'' kysymyssanan
    esittämistä.
  \end{sloppypar}
\end{quotation}

Jotenkin minusta tuntuu, että juuri tuo argumenttien ja
vasta"-argumenttien kartoittaminen ja niitten aatehistoriallinen ja
teoreettinen viitekehys ovat tärkeässä asemassa tässäkin
tutkimuksessa. Tosin tällöin joudutaan väkisinkin kauemmas
sosiologiasta ja kohti \emph{(moraali)filosofiaa} ja
\emph{aatehistoriaa}. Niin kauas sosiologiasta en kuitenkaan halua
mennä.


\chapter{Tutkimusmetodi}

\epigraph{Sama se mistä ne nuijat tykkää. \\
  Mitä se liikuttaa sua yhtään? \\
  Teet niinkuin sun täytyy tehdä \\
  ja tuhoat kaiken voiton tieltä. \\

  Mitä sä tahdot voisit kertoo. \\
  On helpompaa kun myöntää jos tahtoo. \\
  Mitä sun täytyy oikein peittää? \\
  Kuka sua hallitsee?}%
{Apulanta \\
  (Sanat: Toni Wirtanen)}

Tutkimusmetodinani on \emph{diskurssianalyysi}. Sitä varten luin tätä
gradua varten kirjan nimeltä ''Diskurssianalysi liikkeessä''
\citepbooks{jokinenetal99:diskurssianalyysi} joka on uudistettu
versio samojen tekijöiden aikaisemmasta kirjasta nimeltä
''Diskurssianalyysin aakkoset''
\citepbooks{jokinenetal93:diskurssianalyysin}, jonka myös luin.

\begin{quote}
  ''Kirjoittakaa nyt jo se uusi kirja, minä en enää jaksa lukea
  niitä Aakkosten sovelluksia graduista'', tokaisi kollega
  sosiaalipolitiikan laitoksen käytävällä. Siispä yleisön pyynnöstä ja
  osin siitä huolimattakin: käsissänne on uusi diskurssianalyysia
  käsittelevä kirja. \citepbooks[9]{jokinenetal99:diskurssianalyysi}
\end{quote}

Tuossa kirjassa nimeltä ''Diskurssianalyysi liikkeessä''
\citepbooks{jokinenetal99:diskurssianalyysi} otetaan esiin myös
diskurssianalyysin suhde eräisiin muihin tutkimustraditioihin ja
niistä kaikista \emph{retoriikka}
\citepbooks[46--47]{jokinen:_suhde} on se, mitä
lähimpänä tässä gradussa ollaan.

Toisinsanoen kiinnitän erityishuomioni keskustelussa esiintyneeseen
retoristen keinojen kirjoon. Kirjan nimeltä ''Diskurssianalyysi
liikkeessä'' mukaan retoristen keinojen kirjoon sisältyvät nämä
esitystavat \citepbooks[132--155]{jokinenetal99:diskurssianalyysi}:

\textbf{Etäännyttäminen omista intresseistä:} Vakuuttavuuden
lisäämiseksi argumentin esittäjä saattaa etäännyttää omat intressinsä
varsinaisesta väitteestä: ''Olen koko ikäni äänestänyt kokoomusta enkä
ole Ahtisaari"-fani, mutta olen realisti. Yritän tarkastella asioita
objektiivisesti ja vääryydelle olen 'vihainen kuin rakkikoira' ''
\citepbooks[133--135]{jokinen:_vakuuttelevan}


\textbf{Puhujakategorioilla oikeuttaminen:} Joihinkin kategorioihin
sijoitetaan oikeus tietynlaiseen tietoon ja tietämykseen. Voidaan
tarkastella myös sitä, mikä kategoria milloinkin herätetään henkiin ja
miten sitä käytetään kussakin tilanteessa. Puhuja voi valita
puhujakategoriansa myös sen mukaan, millaiselle yleisölle hän puhuu.
\citepbooks[135--136]{jokinen:_vakuuttelevan}


\textbf{Liittoutumisasteen säätely:} Puhuja voi säädellä sitä, mikä on
hänen liittoutumisensa aste esittämäänsä väitteeseen. Puhuja saattaa
esim.\ ainoastaan ikäänkuin toimia vain argumentin välittäjänä ja
tällä luoda neutraalisuuden vaikutelmaa.
\citepbooks[136--138]{jokinen:_vakuuttelevan} Esim.\ seuraavissa
esimerkeissä on jotakuinkin sama asia esitetty niin, että
liittoutumisen aste on hieman erilainen:

\begin{enumerate}

\item Karin ei voi tulla tänään juhliin, koska hän on sairas.

\item Karin sanoi, että hän ei voi tulla tänään juhliin, koska hän on
  sairas.

\end{enumerate}

\begin{enumerate}

\item Päihteiden käyttö on tutkittavan mukaan tällä hetkellä
  hallinnassa.

\item Tutkittavan päihteiden käyttö on tällä hetkellä hallinnassa.

\end{enumerate}


\textbf{Konsensuksella ja asiantuntijan lausunnolla vahvistaminen:}
Voidaan rakentaa konsensusta eri osapuolien sanomisten välille.
Suoralla sitaatilla sanoja voi pyrkiä osoittamaan, ettei hän ole
mielipiteineen yksin. Vielä tehokkaampana pidetään sitä, jos tahoa,
jonka mielipiteeseen vedotaan, pidetään syystä tai toisesta
arvovaltaisena. \citepbooks[138--139]{jokinen:_vakuuttelevan}


\textbf{Tosiasiat puhuvat puolestaan:} Joskus ''tosiasiat puhuvat
puolestaan'', eli asiat saadaan näyttämään puhujista riippumattomalta
ja tulkinnoista riippumattomilta tosiasioilta.
\citepbooks[140--141]{jokinen:_vakuuttelevan} Voidaan esim.\
''kadottaa'' toimijuus:

\begin{enumerate}

\item Finnair nostaa lentolippujensa hintoja.

\item Finnairin lentolippujen hinnat nousevat.

\end{enumerate}

Jälkimmäisessä esimerkissä teolla ei ole tekijäänsä vaan sanoma
rakentuu pikemminkin toiminnan lopputuloksesta.


\textbf{Kategorioitten käyttö vakuuttamisen keinona:} Esimerkiksi
''terroristeja'' kohti ampuminen voi saada helpommin yleisön
hyväksynnän kuin ''eläinten suojelijoiden'' ampuminen. Mielisairaalan
paikkaluvun vähentäminen ei kuulosta järin pahalta, jos se uutisoidaan
''avohoidon lisäämisenä'' eikä ''heitteillejättönä''.
\citepbooks[141--144]{jokinen:_vakuuttelevan}


\textbf{Yksityiskohdilla ja narratiiveilla vakuuttaminen:}
Yksityiskohtaisilla kuvauksilla ja niiden sijoittamisella osaksi
jotain tapahtumakulkuja (narratiiveja) voidaan tapahtumista tuottaa
autenttinen, totuudenmukainen vaikutelma.
\citepbooks[144--145]{jokinen:_vakuuttelevan} Esim.\ epäilyä
puolisonsa uskottomuudesta voidaan rakentaa tällaisella narratiivilla:


\begin{quote}
  Olimme juuri istuneet tanssipaikan pöytään, kun mieheni exä lähestyi
  sitä. Hän ei ensin edes vilkaissut minuun, vaan istuutui mieheni
  viereen ja melkein hänen syliinsä. Sitten hän alkoi silittää hänen
  partaansa ja lirkutella jostain unohtumattomasta kokemuksesta.
  Mieheni oli erittäin vaivautunut ja vaikka hän käski tuon naisen
  lopettaa, se nainen vain yltyi siitä.
\end{quote}

Tässä puhuja vain kuvailee asioita niin kuin ne tapahtuvat ja kuulija
täydentää puuttuvan palan eli tekee tulkintansa narratiivissa
rakentuneen tulkintakehyksen puitteissa.

\textbf{Numeerinen ja ei"-numeerinen määrällistäminen:}
Määrällistämistä eli kvantifiointia tarkastellessa voidaan pohtia
seuraavia kysymyksiä:

\begin{enumerate}

\item Mitä kvantifioidaan?

\item Kuinka kvantifiointia käytetään argumentoinnissa?

\item Mitkä ovat kvantifioinnin funktiot?

\end{enumerate}

Voidaan esimerkiksi kertoa asunnottomien määrän laskeneen
kolmanneksella viidessä vuodessa, mutta voidaan jättää mainitsematta,
miten asunnoton määritellään ja onko määritelmä tarkasteltavalla
aikavälillä pysynyt samana. Määrällistäminen voi olla numeerista tai
ei"-numeerista. Tieteellisemmässä argumentaatiossa saatetaan suosia
numeerista määrällistämistä.
\citepbooks[146--148]{jokinen:_vakuuttelevan}

\textbf{Metaforien käyttö:} Metaforat mobilisoivat lingvistisiä
resursseja aktivoidakseen tietynlaisia merkityspotentiaaleja. Metafora
on vertaus ilman kuin"-sanaa.
\citepbooks[148--150]{jokinen:_vakuuttelevan} Esimerkkejä metaforasta
ovat:


\begin{itemize}

\item Talousnäkymät ovat ruusuiset.

\item Velkaantumisessa tikittää aikapommi.

\item Elämme yliopistomaailmassa korkeasuhdanteen aikaa.

\item Elämän ilta.

\end{itemize}


\textbf{Ääri"-ilmaisujen käyttö:} Ääri"-ilmaukset joko maksimoivat tai
minimoivat kuvauksen kohteen joitakin
piirteitä. \citepbooks[150--152]{jokinen:_vakuuttelevan}
Ääri"-ilmaisuja ovat esimerkiksi:

\begin{itemize}

\item ei yhtään

\item ei yksikään

\item kaikki

\item jokainen

\end{itemize}

Ääri"-ilmauksilla rakennetaan seuraavassa keksityssä esimerkissä erään
ihmisen alkoholismista vastaansanomaton kuva:

\begin{quote}
  Hän saa raivarin \emph{joka kerta} juotuaan viinaa, eikä hän
  \emph{koskaan} lopeta yhteen paukkuun. Humaltuessaan hän menettää
  hermonsa \emph{täysin}. Hän on \emph{ikuisesti} viinan orja ja pilaa
  elämänsä \emph{täydellisesti}. Korkattuaan hän ryyppää \emph{koko
    viikon} eikä sinä aikana tee \emph{mitään muuta}.
\end{quote}

\textbf{Kolmen lista:} Kolmen listalla luodaan vaikutelma jostain
yleisemmästä piirteestä tai toiminnasta. Saatetaan myös lisätä sen
alkuun ''esimerkiksi'' tai loppuun ''ja niin edelleen'', jolloin
voidaan luoda vaikutelma, että lista on pitempi, mutta ajan- tai
tilanpuutteen vuoksi sitä ei voitu esittää kokonaan.
\citepbooks[152--153]{jokinen:_vakuuttelevan}

Esim.\ kun vaimolta kysytään, miksi hän epäilee miehensä olevan
uskoton, vastauksena voi tulla vaikkapa tällainen lista esimerkkejä:


\begin{enumerate}

\item Mies oli puhelimessa naisen kanssa yhtenä yönä.

\item Eräs ystäväni näki mieheni istumassa pubissa jonkin naisen
  kanssa.

\item Eräs toinen ystäväni näki mieheni yökerhossa eräänä toisena
  yönä.

\end{enumerate}

Sitten ko.\ vaimo voi vaikka todeta, että tuollaisia merkkejä
uskottomuudesta on muitakin ja että tuossa oli nyt muutama valaiseva
esimerkki näin ensialkuun.

\textbf{Kontrastipari:} Kontrastipari voi olla esim.\ tällainen:
Suomen liittymisestä EU:hun keskusteltaessa EU:n vastustajat
saattoivat luoda kontrastin: ''EU:n ulkopuolelle jättäytyvä vapaa ja
itsenäinen Suomi'' vs.\ ''itsenäisyytensä menettävä Suomi''. EU:n
puoltajat puolestaan loivat kontrastin: ''EU:hun liittyvä, aikaansa
seuraava ja tapahtumien keskiössä oleva Suomi'' vs.\ ''selkänsä muulle
maailmalle kääntävä, vanhoista arvoista kiinni pitävä Suomi''.
\citepbooks[153]{jokinen:_vakuuttelevan}


\textbf{Esimerkit ja erilaiset rinnastukset:} Esimerkkejä ja
rinnastuksia voidaan käyttää näin: Aamulehdessä Eero Silvasti
kirjoitti 8.7.1998 artikkelin otsikolla ''Suomalainen viinapää
periytyy''. Siinä hän otti esiin yhteiskunnassamme esiintyvän
haluttomuuden myöntää, että suomalaisen huono viinapää johtuu
geeneistä. Sitten hän otti esiin historiasta tällaisen tapauksen:
Ennen ei haluttu myöntää, että maa ei ole maailmankaikkeuden keskus,
mutta ennenpitkää tutkijoitten oli pakko myöntää, että maa ei olekaan
maailmankaikkeuden keskus. Näin hän siis vertasi erästä nykyään
valitsevaa haluttomuutta myöntää jokin asia johonkin aiemmin
esiintyneeseen mutta nykyään naurettavana pidettävään haluttomuuteen
myöntää jokin asia. \citepbooks[153--154]{jokinen:_vakuuttelevan}

\textbf{Toisto ja tautologia:} Toisto ja tautologia esiintyy usein
niin, että sama asia esitetään eri puhujien sanomana uudelleen ja
uudelleen, mutta hieman eri konteksteissa. Voidaan ottaa jokin jo
aikaisemmin muotoiltu argumentti ja sitten esittää se tueksi omalle
argumentaatiolle. \citepbooks[154]{jokinen:_vakuuttelevan}

\textbf{Oletettuun vasta"-argumenttiin varautuminen:} Joskus oma
argumentti pyritään jo etukäteen suojaamaan (odotetulta)
vastaväitteeltä. Tällöin viedään toiselta osapuolelta mahdollisuus
käyttää tuota argumenttia. Se voi käydä vaikka näin: ''En missään
tapauksessa vastusta tasa"-arvoa, mutta \ldots ''.
\citepbooks[154--155]{jokinen:_vakuuttelevan}


\chapter{Teoriatausta}

\epigraph{moving beyond --- with goals set high \\
  moving beyond --- new ways to apply}%
{Die Krupps \\
  (Sanat: Jürgen Engler)}

\section{Sosiaalinen konstruktionismi}

Kuten diskurssianalysissa yleensäkin, teoriapohjanani on
\emph{sosiaalinen konstruktionismi}. Siitä kerrotaan jo hieman em.\
kirjassa nimeltä ''Diskurssianalyysi liikkeessä''
\citepbooks[39--41]{jokinenetal99:diskurssianalyysi}, mutta sehän on
''vain'' metodioppaanani. Mutta diskurssianalyysin teoreettinen koti
siis on nimenomaan sosiaalisen konstruktionismin traditiossa
\citepbooks[39]{jokinen:_suhde}.

Sosiaalinen konstruktionismi on sitä, että tutkitaan sitä ns.\
\emph{sosiaalista todellisuutta} tai \emph{sosiaalisesti konstruoitua
  todellisuutta}, jota tuotetaan, luodaan ja ylläpidetään
sosiaalisesti, sosiaalisten prosessien kautta. Sosiaalisia prosesseja
voivat olla vaikkapa erilaiset rituaalit, kuten avioliittoon
vihkismiseremoniat, mutta myös diskurssit. Tässä gradussa
tarkastellaan nimenomaan diskursseja. Tässä tutkimuksen kohteena
olevassa keskustelussa siis nimenomaan konstruoitiin erilaisilla
diskursseilla mm.\ sellaisia sosiaalisen todellisuuden osia kuin
(hetero)avioliitto, sukupuoli, sukupuoliroolit ja seksuaalisuus sekä
hyväksyttävä ja ei"-hyväksyttävä seksuaalisuus.

Jotain sellaista kuin \emph{meistä riippumaton ulkoinen todellisuus}
ei tässä gradussa juurikaan tarkastella eikä myöskään sen suhdetta
sosiaaliseen todellisuuteen. Toisinsanoen, nojaudun enemmänkin
\emph{episteemiseen konstruktionismiin} enkä \emph{ontologiseen
  konstruktionismiin}. Ontologisessa konstruktionismissa tarkastellaan
paitsi sitä, miten kielellisillä käytännöillä rakennetaan
diskursiivisia maailmoja, myös sitä, miten ne vastaavat niiden
''takana'' olevia ei-diskursiivisia maailmoja. Episteeminen
konstruktionismi kieltäytyy ottamasta kantaa siihen, onko kielen
ulkopuolella olemassa todellisuutta vai ei; kiinnostavaa on vain se,
miten puheet ja tekstit itsessään rakentavat kielen tuolla puolen
olevaa maailmaa. Tällöin diskurssianalyysin tehtävänä on analysoida
sitä, miten maailmasta tehdään tosi kielellisissä käytännöissä.
\citepbooks[162--163]{juhila:_kulttuurin}.

\section{Todellisuuden sosiaalinen rakentuminen ja tiedonsosiologia}

Tarkemmin perehdyin sosiaaliseen kontruktionismiin käyttäen kirjaa
nimeltä ''Todellisuuden sosiaalinen
rakentuminen''\citepbooks{berger95:_todellisuuden}, jonka ovat
kirjoittaneet Peter L.\ Berger ja Thomas Luckmann. Kirjasta
''Diskurssianalyysi liikkeessä'' hain siis lähinnä tutkimusmetodini ja
vaikka siinä hieman käsiteltiinkin sosiaalista konstruktionismia, niin
hain kirjasta ''Todellisuuden sosiaalinen rakentuminen'' laajempaa
teoriataustaa.

Tärkeä käsite kirjassa ''Todellisuuden sosiaalinen rakentuminen'' on
ns.\ \emph{tiedonsosiologia}, joka on sosiologian eräs tutkimuskohde.
Tiedonsosiologia tutkii kaikkea, mikä käy ''tiedosta'' yhteiskunnassa,
riippumatta sen paikkansapitävyydestä. \citepbooks[216]{aittola}
Yhteiskunnissa on eroja siinä, millaista tietoa niissä pidetään
itsestäänselvänä. Tiedonsosiologia pyrkii ymmärtämään mekanismeja,
joiden kautta itsestäänselvä ''todellisuus'' jähmettyy maallikon
tajuntaan.

Merkillepantavaa on myös se, että Berger ja Luckman käyttävät
nimenomaan termiä \emph{sosiaalinen konstruktionismi} eikä
\emph{sosiaalinen konstruktivismi}. Itse siis pitäydyn Bergerin ja
Luckmannin käyttämässä käsitteessä noista kahdesta.

\subsection{Edeltäjät}

Jo \textbf{Karl Marxilla} oli hieman sanottavaa tiedonsosiologiasta:
Berger ja Luckman tarjoavat tällaisen tulkinnan Marxin
perusta"-päällysrakenne "=ajattelusta: ''Perusta'' tarkoittaa
inhimillistä toimintaa ja ''Päällysrakenne'' on tämän toiminnan
tuottama maailma.
\citepbooks[16--17]{berger95:_todellisuuden}

\textbf{Max Scheler} puolestaan loi termin nimeltä
\emph{tiedonsosiologia}. Hän erotteli ns.\ ''reaalitekijät'' ja
''ideaalitekijät'': Reaalitekijät määräävät, missä historiallisissa
olosuhteissa ideaalitekijät voivat ilmaantua, mutta eivät vaikuta
niiden sisältöön. Yhteiskunta siis säätelee aatteiden \emph{olemista}
mutta ei \emph{olemusta}. Schelerin mukaan tiedonsosiologiassa
tutkitaan aatteiden yhteiskunnallis"-historiallista valikoitumista
sillä varauksella, että itse aatteiden sisältö jää sosiologisen
tarkastelun ulottumattomiin. Yhteisön inhimillinen tietous on
\selectlanguage{latin}\emph{a priori}\selectlanguage{finnish}
suhteessa yksilökokemukseen, edeltää sitä ja alistaa sen omalle
kollektiiviselle merkistysjärjestelmälleen. Historiallisen
yhteiskunnan ylläpitämä merkitysjärjestelmä ilmenee yksilölle
luonnollisena tapana katsoa maailmaa ja siitä siis tulee yhteisön
''luonnollinen maailmankatsomus''.
\citepbooks[18]{berger95:_todellisuuden}

\textbf{Karl Mannheimin} tiedonsosiologisesta ajattelusta Berger ja
Luckmann kertovat tällaista: Yhteiskunta ei määrää ainoastaan
inhimillisen ajattelun esiintymisehtoja, vaan myös sen sisällön.
Ideologia voi olla osittainen, totaalinen tai yleinen: Osittaisen
ideologian mukaan osa vastapuolen ajattelusta on ideologisesti
vääristynyttä. Totaalisen ideologian mukaan koko vastapuolen ajattelu
on väärän ideologian vallassa (vrt.\ Marxin ''väärä tietoisuus'').
Yleinen ideologia tarkoittaa sitä, että sekä vastapuolen että oma
ajattelu ovat ideologisesti värittyneitä. Yleisen ideologian käsitteen
myötä saavutetaan tiedonsosiologinen tarkastelutaso, jolla kaikkea
inhimillistä ajattelua (pl.\ matematiikka ja ainakin osa
luonnontieteistä) pidetään alttiina yhteiskunnan ideologiaa
tuottaville rakenteille. ''Ideologismin'' vaaroilta välttymiseksi
Mannheim kehitti termin ''relationismi'' (vastakohtana
relativismille). Siinä hyväksytään se tosiasia, että tieto on aina
sidoksissa näkökulmaan. Kuvaa ajattelun kohteesta voidaan siis
selkeyttää keräämällä ja vertailemalla erilaisia näkökulmia.
Yhteiskuntaryhmät eroavat suuresti kyvyssään ylittää omat rajalliset
näkökulmansa. Parhaiten siihen kykenee ns.\ ''vapaasti leijuva
sivistyneistö''. Tärkeää on myös utopistinen ajattelu: Se kykenee
muuntamaan todellisuuden utopiassa esitetyn kuvan mukaiseksi.
\citepbooks[19--21]{berger95:_todellisuuden}

\textbf{Robert Mertonilta} Berger ja Luckmann nostavat esiin tällaisen
erittelyn: Aatteiden tarkoitetut funktiot (''ilmifunktiot'') vs.\
aatteiden tahattomat, tiedostamattomat funktiot (''piilofunktiot'').
\citepbooks[21]{berger95:_todellisuuden}

\textbf{Theodor Geigerin} merkitys tiedonsosiologialle on Bergerin ja
Luckmannin mukaan se, että hän yhdistää tiedonsosiologiaa ja
uuspositivistista sosiologiaa. Hän palasi suppeaan
ideologiakäsitykseen, jossa ideologialla tarkoitetaan sosiaalisesti
vääristynytta ajattelua; siitä voidaan vapautua tieteellisten
menettelysääntöjen tarkan noudattamisen avulla.
\citepbooks[22]{berger95:_todellisuuden}

\textbf{Werner Stark} kuitenkin hylkää ideologian tarkastelun. Hänen
mukaansa tiedonsosiologian tehtävänä ei ole sosiaalisesti tuotettujen
vääristymien paljastaminen vaan tiedon yhteiskunnallisten ehtojen
järjestelmällinen tutkimus. Tavoitteena on siis totuuden, ei erheen,
sosiologinen määrittäminen. Tiedonsosiologia tutkii lähes yksinomaan
\emph{aatteita}, siis teoreettista ajattelua. Tiedonsosiologian
mielenkiinto on siis teorian tasolla kohdistunut tietoteoreettisiin ja
empirian tasolla aatehistoriaa koskeviin kysymyksiin.
\citepbooks[22]{berger95:_todellisuuden}

\subsection{Bergerin ja Luckmannin ajatukset}

Palataanpa sitten Bergerin ja Luckmannin ajatteluun tai tarkemmin
sanottuna siihen, miten he kehittelevät tiedonsosiologista ja muutakin
ajatteluaan eteenpäin em.\ lähtökohdista ja edeltäjiensa pohjalta
\citepbooks{berger95:_todellisuuden}. Teoreettinen ajattelu, aatteet
ja maailmankatsomukset eivät ole niin tärkeitä yhteiskunnissa: Vain
pieni osa minkään yhteiskunnan jäsenistä osallistuu teoriointiin,
aatteiden tarkasteluun tai maailmankatsomusten kehittelyyn, mutta
jokaisella yhteiskunnan jäsenellä on hallussaan jonkinlaista tietoa.
Tiedonsosiologian tulee siis ensisijaisesti tutkia sitä, minkä ihmiset
''tietävät'' olevan ''todellista'' jokapäiväisessä, ei"-teoreettisessa
tai esiteoreettisessa elämässään. Arkitiedon, ei aatteiden, pitää olla
tiedonsosiologian keskeinen tutkimuskohde.
\citepbooks[25]{berger95:_todellisuuden}

Yhteiskuntaa luonnehtii objektiivinen esineellisyys, ja yhteiskunta
todellakin rakentuu subjektiivisia merkityksiä ilmaisevalle
toiminnalle. On siis olemassa vastakkainasettelu ''objektiivinen
esineellisyys'' vs.\ ''subjektiivinen mieli''. Olennainen kysymys on
siis se, miten on mahdollista, että subjektiiviset merkitykset
muuttuvat objektiivisiksi tosiasioiksi.
\citepbooks[28]{berger95:_todellisuuden}

Subjektiivisesti merkityksellisessä toiminnassaan tavalliset ihmiset
eivät ainoastaan pidä jokapäiväistä elämismaailmaa itsestäänselvänä
todellisuutena. He myös tuottavat sitä ajattelullaan ja toiminnallaan
ja sen todellisuus säilyy vain heidän ajattelunsa ja toimintansa
kautta. \citepbooks[30]{berger95:_todellisuuden}

Bergerin ja Luckmannin mukaan yksilön ja yhteiskunnan dialektiikka
ilmenee kolmena ''momenttina'' \citepbooks[221]{aittola}:

\begin{itemize}

\item Ulkoistaminen: yksilö siirtää merkityksiään luontoon ja
  sosiaaliseen todellisuuteen.

\item Sisäistäminen: objektiivisen, esineistyneen muodon saaneet
  inhimilliset merkitykset vaikuttavat takaisinkytkennän tavoin
  yksilön tietoisuuteen.

\item Objektivoituminen: Ihmisen toiminnan ulkoistetut tuotokset
  saavuttavat objektiivisuuden luonteen.

\end{itemize}

Berger ja Luckmann tiivistävät tämän näin: ''Yhteiskunta on ihmisen
tuotos. Yhteiskunnasta tulee objektiivinen todellisuus. Ihminen on
yhteiskunnan tuotos.'' \citepbooks[74]{berger95:_todellisuuden}

Instituutioiden maailma on siten ihmisten itsensä rakentama maailma,
jossa inhimillisen elämän ja kokemuksen ulkoistetut tuotokset
objektivoituvat. On siis olemassa reifikaation mahdollisuus.
Reifikoitunut maailma on dehumanisoitunut maailma, jossa ihmisen ja
hänen luomansa yhteiskunnan välinen dialektiikka näyttää katkenneen.
Reifikaatio on objektivoitumisen ja instituutioitumien äärimuoto.
Inhimillisen toiminnan muodot ja tulokset, kuten byrokraattiset
instituutiot, näyttäytyvät luonnonlain kaltaisina ihmisiä kahlitsevina
tekijöinä, joiden inhmillistä ja sosiaalista alkuperää ei enää kyetä
havaitsemaan. Reifikaation käsite voidaan kytkeä sartrelaisen
itsepetoksen käsitteeseen (Ransk.\ \selectlanguage{francais}
''mauvaise foi''\footnote{\selectlanguage{finnish}Todellisuuden
  sosiaalinen rakentuminen "=kirjassa tuo käsite oli kirjoitettu
  väärin eli ''mauvais foi''}):\selectlanguage{finnish} Esimerkiksi
roolien reifioituessa rooleja kantavat yksilöt voivat ''pestä
kätensä'' ja sanoutua irti vastuusta. \citepbooks[221]{aittola} Tässä
on siis eräänlainen paradoksi: Ihminen kykenee tuottamaan maailman,
jonka hän voi kokea joksikin muuksi kuin inhimillisen toiminnan
tuotteeksi. \citepbooks[73]{berger95:_todellisuuden}

Eräs tärkeä metodi on dekonstruktio: Siinä osoitetaan, minkälaisiin
aiemmin hyväksyttyihin ja itsestäänselvinä pidettyihin esioletuksiin
ja ennakkomääritelmiin inhimilliset käytännöt ja sosiaaliset rakenteet
kulloinkin perustuvat. Voidaan siis osoittaa näiden käytäntöjen
sopimuksenvaraisuus ja inhimillisesti tuotettu luonne.
Dekonstruktionistiset ponnistukset ovat pääsääntöisesti kohdistuneet
kielellisten rakenteiden ja konventioiden diskursiiviseen
analysoimiseen. \citepbooks[227--228]{aittola}

Dekonstruktionismin ja konstruktionismin ero on tämä:
Dekonstruktionismi pyrkii ''aidon subjektin'' kumoamiseen: subjekti
onkin vain erilaisten diskurssien leikkauspiste, alituisessa
muutoksessa oleva heijastepinta. Konstruktionismissa mistä tahansa
oliosta voi tulla sosiaalisesti rakentunut sikäli kuin sillä on
inhimillistä relevanssia. \citepbooks[228]{aittola}

\subsection{Bergerin ja Luckmannin merkitys tälle tutkimukselle}

Olennaista tässä gradussa ovat siis mekanismit, joiden kautta
itsestäänselvä ''todellisuus'' jähmettyy maallikon tajuntaan. Lisäksi
tarkastellaan inhimillisen ajattelun suhdetta yhteiskunnalliseen
taustaan. Ei kuitenkaan ole kyse historiallisesta tarkstelusta, eli
siitä, millaisten vaiheiden kautta tähän tultiin. Pikemminkin
tarkastelen tietyn ajankohdan ja paikan senhetkistä sosiaalista
todellisuutta.

Manheimilta löysin sen ajatuksen, että yhteiskuntaryhmillä on
erilaiset kyvyt ylittää omat rajalliset näkökulmansa. Tässä
tutkimuksessa se tulee esiin lähinnä siinä, miten maallikot ja
akateemikot kykenevät hahmottamaan, miksi sosiaalinen todellisuus
juuri nyt on sellainen kuin mitä se on.

Tiedonsosiologian mukaisesti tutkin ensisijassa sitä, minkä ihmiset
''tietävät'' olevan ''todellista'' jokapäiväisessä, ei"-teoreettisessa
tai esiteorreetisessa elämässään. Arkitieto, eikä niinkään aatteet on
se olennainen tutkimuskohde.

Subjektiivisesti merkityksellisessä toiminnassaan ihmiset toisaalta
\emph{tuottavat} jokapäiväistä elämismaailmaansa ja toisaalta tuon
toiminnan ja ajattelun ansiosta tuo elämismaailma \emph{säilyy}.
Metodinani on myös \emph{dekonstruktio}, jonka avulla pyrin
osoittamaan, minkälaisiin aiemmin hyväksyttyihin ja itsestäänselvinä
pidettyihin esioletuksiin ja ennakkomääritelmiin inhimilliset
käytännöt ja sosiaaliset rakenteet kulloinkin perustuvat.


\section{Moderni säädyllisyys}

Riitta Jallinojan tutkimus nimeltä ''Moderni säädyllisyys''
\citepbooks{jallinoja97:moderni} puolestaan oli tällainen: Hänen
tutkimuksensa strateginen metafora on nelisivuinen pyramidi, jonka
sivuina ovat: Julkisuus, aviosuhde, vapauden ja sidoksen
ristiriitainen näyttämö ja moderni säädyllisyys. Hänen tutkimuksessaan
läsnä ovat modernin ja ei"-modernin samanaikaisuus ja muut
samanaikaiset, mutta toisilleen vastakkaiset ilmiöt. Tutkimuksessa
esiin nousevat yksityisen ja julkisen jännitteinen suhde sekä
perinteisen moraalin ja vapaamielisyyden yhteensovittamisesta
syntyvä moderni säädyllisyys.

Varsinaisen aineiston muodostavat vuosina 1991--95 kolmessa
naistenlehdessä (Anna, Eeva ja Me Naiset) julkaistut haastattelut,
joissa haastatellut (tapauksia 350) kertovat omasta aviosuhteestaan,
olkoon se missä vaiheessa tahansa tai oltakoon sitä vailla. Mutta tuon
tutkimuksen merkitystä tälle gradulle ei pidä liioitella: Lähinnä sitä
tarvitaan, kun sivuan hieman poliitikkojen ja muidenkin julkkisten
ns.\ ''hömppäjulkisuutta'' sivulla \pageref{homppa}. Ja kuten jo
sanoin, sen tutkimusmateriaalissa homous ja lesbous loistavat
poissaolollaan.


% FIXME: Toteuta tämä:

% Jukka Laari: "Tuumiskelin eilen sellaista, että sinunkin kannattaisi
% ottaa jokin hyväksi havaittu konkreettinen tutkimus, josta varastat ja
% sovellat metodisia ja rakenteellisia oivalluksia (sen hyödyllisyys
% toki tunnustaen). Tälläinen hyödynnyskohde voi mainiosti olla itseä
% kiinnostamaton, so. oman tutkimusalan ulkopuolelta. Tällöin sitä voi
% tarkastella neutraalimmin ja operationaalisemmin."

% Käviskö se Marjo-Riitta Reinikaisen gradu?

%}}}

%%% Local Variables: ***
%%% mode:latex ***
%%% TeX-master: "sosl70c.tex"  ***
%%% coding: utf-8 ***
%%% End: ***
